![]() КАТЕГОРИИ: Архитектура-(3434)Астрономия-(809)Биология-(7483)Биотехнологии-(1457)Военное дело-(14632)Высокие технологии-(1363)География-(913)Геология-(1438)Государство-(451)Демография-(1065)Дом-(47672)Журналистика и СМИ-(912)Изобретательство-(14524)Иностранные языки-(4268)Информатика-(17799)Искусство-(1338)История-(13644)Компьютеры-(11121)Косметика-(55)Кулинария-(373)Культура-(8427)Лингвистика-(374)Литература-(1642)Маркетинг-(23702)Математика-(16968)Машиностроение-(1700)Медицина-(12668)Менеджмент-(24684)Механика-(15423)Науковедение-(506)Образование-(11852)Охрана труда-(3308)Педагогика-(5571)Полиграфия-(1312)Политика-(7869)Право-(5454)Приборостроение-(1369)Программирование-(2801)Производство-(97182)Промышленность-(8706)Психология-(18388)Религия-(3217)Связь-(10668)Сельское хозяйство-(299)Социология-(6455)Спорт-(42831)Строительство-(4793)Торговля-(5050)Транспорт-(2929)Туризм-(1568)Физика-(3942)Философия-(17015)Финансы-(26596)Химия-(22929)Экология-(12095)Экономика-(9961)Электроника-(8441)Электротехника-(4623)Энергетика-(12629)Юриспруденция-(1492)Ядерная техника-(1748) |
Загальні ознаки різновидів партійних систем
Історія становлення української багатопартійності має свої особливості та специфіку. А тому сучасну партійну систему в Україні доцільно розглядати за певними періодами її становлення.
Перший період багатопартійності, опозиційно-переддержавний, хронологічно охоплює відрізок часу від утворення перших українських партій (осінь 1989 р.) до юридичного визнання статусу самостійності України (1 грудня 1991 р.). На той час система ідеологічного забезпечення всіх партій та їхнє ідейне кредо були значною мірою уніфіковані. Самоідентифікація партійних структур у політичному спектрі йшла за периферійними позиціями. Програми партій мали загально-декларативні гасла, апелювали до всього народу України, аби не зменшити зону ідеологічного впливу. Якраз цим пояснюється наявність у документах різних партій та угрупувань великої кількості загальнодемократичних догм. Від часу проголошення самостійної Української держави оформлюється якісно нова ситуація в суспільстві. Відтак партійні структури, маючи тільки попередні програми без механізмів їх реалізації, стають неповноцінними суб’єктами політичної системи. У такому стані розпочали свою діяльність політичні партії України на наступному етапі української багатопартійності, який можемо умовно назвати «лояльнодержавним». Хронологічно цей період можна окреслити від грудня 1991 р. до початку 1993 р. Формувався тип партійної системи, який мав елементи мультипартійності (значна кількість партій) та крайньої поляризованості (представлені крайні політичні теології: ліва – соціалістами і комуністами та права – національно-радикальними організаціями, що формувалися в 1992 – 93 рр.). Наступний етап – передвиборчий – видатний перенесенням центру ваги на підготовку до виборчої кампанії. Це визначало головні завдання партій: впливати на ухвалення Верховною Радою України оптимального виборчого закону та шукати прийнятні гасла виборчої програми. Результатом цього стало ухвалення Закону про вибори на мажоритарній основі із застереженням прав політичних партій як суб’єктів виборчої системи (однак за більш складною процедурою висування кандидата у депутати, ніж від груп виборців).
Нині Україна заступила на етап «партійної трансформації», його визначає об’єднавчий процес малочисельних політичних партій у таких ідеологічних та політико-економічних концепціях: комуністичній та соціалістичній, соціал-демократичній, ліберальній, консервативній. Характерною рисою партійно-політичного спектру сучасної України є багатопартійність, при якій жодна із політичних партій не має достатнього впливу у загальнонаціональному вимірі. Становлення «цивілізованої» багатопартійності в Україні прямо пов’язане з прийняттям Закону про політичні партії. Держава повинна впливати на цей процес, допомагати становленню та функціонуванню громадсько-політичних об’єднань – важливих складників громадянського суспільства. Висновки: в системі політичних відносин важливе місце належить політичним партіям. Якщо їх кілька, тоді вони становлять партійну систему, кожний елемент якої має свій зміст, функції та деякі загальні основи, що дають змогу знаходити консенсусні форми існування, мобілізувати людей на здійснення не тільки партійних, а й загальногромадянських і загальнодержавних проблем. Партія – це частина громадянського суспільства, одна з форм його політичної організації, покликана об’єднувати людей на базі їхніх суспільних інтересів для досягнення конкретних цілей.
Дата добавления: 2013-12-14; Просмотров: 414; Нарушение авторских прав?; Мы поможем в написании вашей работы! Нам важно ваше мнение! Был ли полезен опубликованный материал? Да | Нет |